Revolusjoner+i+Russland


 * Sovjetunionen og verdenskommunismen **



Revolusjoner i Russland


 * Februarrevolusjonen**

I 1917 var det revolusjon i Russland. Dette endte til slutt med at regjeringen som hadde overtatt for den avdøde tsaren ble avsatt. Første steg i revolusjonen var [|februarrevolusjonen] som startet 23. februar og sluttet 8. mars 1917. Til slutt endte det med at tsar Nikolai II ble avsatt og han og familien senere ble drept.

Forløpet til denne revolusjonen var at det var stor misnøye blant folket om hvordan Russland skulle styres, de var misfornøyde med Dumaen (den russiske nasjonalforsamlingen i Russland som bestod av rikfolk og fyrster) det var også stor matmangel i Petrograd og folk var misfornøyde med Russlands innsats under første verdenskrig. Folket demonstrerte, og kravene var at tsaren skulle gå av og at det skulle dannes en ny regjering.

Etter hvert ble demonstrasjonene mer og voldelige, og i februar gjorde enormt mange innbyggere opprør mot soldater og politi. Senere gikk soldatene som var satt inn i Petrograd sammen med demonstrantene, og det samme gjaldt de nye soldatene fra frontene i første verdenskrig som ble satt inn senere. Folket og soldatene støttet ikke lenger landets styre og tsaren måtte gå av. Det ble satt inn en ny regjering, men den ble raskt like upopulær som den gamle.


 * Oktoberrevolusjonen **

Etter februarrevolusjonen pågikk det måneder med maktkamp mellom partiene i sovjetene, som var ulike rådsforsamlinger. Bolsjevikene var i mindretall, men de økte oppslutningen kraftig med å kreve jord til bøndene og brød til bybefolkningen og at krigen skulle ta slutt øyeblikkelig. Det var Lenin som var lederen for dette partiet, han hadde holdt til i Tyskland frem til 1917, da han tok imot tilbudet om å bli sendt inn i Russland i en jernbanevogn fra Sveits gjennom de tyske frontlinjene fra tyske generaler. Leo Trotskij organiserte også en ny hær som ble kalt de røde garder, som Lenin jobbet sammen med. Lenin og bolsjevikene hadde flertall i Moskva og Petrograd og Trotskij ble også formann i Petrograd. Senere ble regjeringen igjen kastet og revolusjonen måtte utvikles videre.

Når man kom ut i oktober hadde også Lenin fått med seg de andre bolsjeviklederne på et væpnet oppgjør. Lenin og bolsjevikene innledet revolusjonen i Petrograd den 7. november 1917 og de klarte å vinne byen med å okkupere post- og telegrafsystemet og flere offentlige bygninger. Vinterpalasset hvor regjeringen holdt til ble tatt dagen etter.

Krigskommunismen i Russland

Det var ikke vanskelig å ta makten i 1917, men det var mye verre å beholde den. Bolsjevikene møtte stor motstand og store motrevolusjonere styrker ble satt i gang av tsarens høyere offiserer. Både USA, England og Frankrike ville at Russland skulle fortsette krigen mot Tyskland og de sendte soldater og og våpen for å støtte de motrevolusjonære (de hvite), altså de som var imot revolusjonen. Dette utviklet seg til en fire års borgerkrig (1918-1922) og til slutt gikk de røde av med seieren. Noen grunner til at de røde vant borgerkrigen var at Trotskij klarte å samle en hær på 5 millioner, det vil dermed si at han hadde stor støtte i den russiske befolkningen. Det var også de røde som hadde kontrollen i sentrum av Russland, mens mens de hvite hadde utkantområder og de røde stod mye bedre sammen.

Lederne for de hvite ble også sett ned på og sammenliknet med det gamle og forhatte regimet. Det både Trotskij og Lenin kjempet for var å danne et samfunn uten klasser, ingen av dem vek heller tilbake for å bruke vold og terror for å få det som de ville. De mente at tsarismen var bygget på vold, dermed skulle den også fjernes med vold og motstanderne ble henrettet, fengslet eller sendt i tvangsleirer. Det ble dannet et nytt og hemmelig politi og terror ble brukt til forandringen av det russiske samfunnet.

I 1918 skiftet bolsjevikene navn til kommunistene, de beslagla bøndenes avlinger ved hjelp av væpnede avdelinger og omgjorde industribedriftene til enorme selskaper styrt av staten. Her ble arbeiderne utsatt for et svært stort arbeidspress.

Komintern blir etablert

Komintern ble opprettet 4. mars 1919 ved at kommunistiske og venstresosialistiske partier slo seg sammen internasjonalt. Sovjetunionens og Lenins kommunistiske parti mente at den andre internasjonalen, som var en sammenslutning av sosialistiske partier fra 1889- første verdenskrig, ikke var verdt noe lenger, derfor dannet de det de kalte den tredje internasjonale (komintern).

Hovedideen i Kominterns politikk var at verden skulle forenes og stå sammen om en demokratisk sentralisme som bygget på streng disiplin hos kommunistene. Som sagt så bygget den på svært streng disiplin, og skulle man bli medlem av komintern måtte man godta 21 betingelser. Komintern hadde selvsagt også en del motstandere, bla. Tyskland, Italia og Japan. Sammen dannet de Antikominternpakten, hvor de stod imot komintern.

Under andre verdenskrig i 1943 ble komintern oppløst og Kominform ble opprettet isteden. Grunnen til at den ble oppløst var pga. USAs, Frankrikes og Storbritannias allianse mot Tyskland.

Lenin lanserer den nye økonomiske politikken

Økonomien i Russland raste som følge av revolusjonen og borgerkrigen, bøndene hadde ikke mulighet til å produsere for andre enn seg selv. På toppen av det hele var det uår og dermed svært dårlig med avlinger i jordbruket - dette resulterte i en sultkatastrofe som i 1920-1921 kostet over 7 millioner menneskeliv. I 1921 åpnet Lenin NEP, den nye økonomiske politikken. Denne gikk ut på frie markeder. Han gjorde det lovlig med privat arbeid innenfor jordbruk (bøndene slapp også å levere produkter til staten) og detaljhandel, men ikke innenfor tungindustrien som produserte våpen osv. I tillegg ble bøndene fristet til og igjen selge varer på markedet siden pengeøkonomien ble gjeninnført. Langsomt begynte økonomien å komme i gang igjen, utenlandshandelen økte og i 1928 var den på samme nivå som den var i 1913.

Lenin strammet grepet om den politiske kontrollen samtidig som han løsnet det på økonomien. Kommunistpartiet var det eneste lovlige etter revolusjonen. Partiet fikk etter hvert et militært preg og personer som var bestemt av ledelsen erstattet de lokale tillitsmennene. I 1922 ble den nye kommuniststaten i øst organisert som et løst statsforbund. Denne ble kalt //Unionen av sosialistiske sovjetrepublikker// og bestod i starten av Hviterussland, Russland, Transkaukasia og Ukraina, men allerede i 1933 var medlemstallet oppe i 11 republikker. Den største makten i Sovjetunionen lå hos kommunistpartiet og ikke hos statsorganene, dermed skulle alle republikkene i prinsippet ha like rettigheter, rett til å gå ut av unionen og være selvstendige - dermed endte dette med å bli en sterkt sentralisert og en ettpartistat.

Kinas kommunistiske parti blir stiftet

Kinas kommunistiske parti ble stiftet i 1921. Fra tidligere historie var Kina et splittet rike som var herjet av borgerkrig og i 1912 ble det gamle keiserriket kastet. I 1920-årene lå også håpet om en verdensrevolusjon i revolusjonen i Kina. Den hadde hatt stor fremgang under partiet Guomindangs ledelse. Lederen for Guomindang var Sun Zhongshan. Den russiske kommunismen hadde stor påvirkning hos Sun, dermed satset Sovjetunionen på han og etterkommeren hans Jiang Jieshi. De fikk begge hjelp av sovjetunionen, Jiang fikk militær opplæring mens Sun fikk hjelp fra Moskva til å bygge opp hæren og partiorganisasjonen.

Sun døde i 1925, og Jieshi overtok. Han fikk hjelp av Sovjetunionen til å bygge opp en stor hær og sammen med kommunistene mot Jiang, som var leder for de kinesiske kommunistene, dannet han et svært felttog til å erobre det nordlige Kina.

Sovjetunionen blir opprettet

I 1922 ble den nye kommuniststaten formelt organisert som et løst startsforbud og het //Unionen av sosialistiske sovjetrepublikker// (Sovjetunionen). Først og fremst besto den av fire repubilkker - Russland, Hviterussland, Ukraina og Transkaukasia. I 1936 var det kommet opp i elleve republikker i Sovjetunionen. Alle republikkene hadde i prinisppet like rettigheter og selvstendige, og hvis noen av dem ville gå ut av unionen så kunne de det. Sovjetunionen var en sterk sentralisert stat og en ettpartistat. Dette pga at den reelle politiske makten lå i kommunistpartiet som hadde medlemmer på alle nøkkelposter og ikke i statsorganene.

Massedrap på kommunister i Kina

I 1927 så følte Jiang seg sterk nok til å bryte makten med Sovjetunionen samtidig som han bestemte seg for å rense Guomindang for kommunister. Kommunister ble i store deler av landet arrestert og henrettet, og i enkelte steder gjennomførte hans tropper grufulle massakrer på dem.

Den første femårsplanen og tvangskollektivisering

Sovjetunionens første femårsplan ble satt i gang i 1928, og Stalin hadde tenkt å presse jordbruket for å skaffe kapital til industrialiseringen. Stalin synes at Sovjetunionen lå 50 til 100 år tilbake når det gjaldt industri i forhold til andre land. Han sa at skulle jordbruket blir mer effektivt så måtte jordbrukssamfunnet som utviklet seg under NEP, legges i grus. Millioner av famiiliebruk ble avskaffet og bønder ble drept. De bøndene som overlevde ble samlet på kollektive bruk som var tusen ganger større enn de typiske bondegårdene. Produksjonen på gårdene skulle økes ved bruk av maskiner, men jorda gav ikke mer om den ble pløyd me traktor eller mennesker. Det eneste som skjedde var at det ble mindre arbeidskraft.

Kollektiviseringen førte til masse kostbare feiltakelser. 2-3 millioner kulakker mistet livet og sammen med dem forsvant kunnskapene. I 1931-1933 mistet i tillegg 10-12 millioner mennseker livet pga sultkatastrofen som fulgte.

Men femårsplanen gjorde at Sovjet fikk et imponerende gjennombrudd når det gjaldt industri. I løpet av fem år så ble produksjonen fordoblet, og teknologi og ekspertise ble hentet fra USA og Vest-Europa. Byer ble grunnlagt rundt de nye industriområdene og totalt så steg tallet på de sysselsatte fra 11 millioner til 23 millioner. Fra å være på femtende plass i verdens elektriskeprodusenter steg de til tredje plass.

Den lange marsjen i Kina

Kommunistene i det sørøstlige Kina klarte å stå imot Jiangs hær helt til 1934 da et kraftigt angrep fikk dem til å dra opp i fjellområdene i nordvest. Denne ferden var 12 000 km lang, og varte i ett år mens de ofte hadde kamper mot Gumindang-tropper. Det var ca 100 000 menn og 30 000 kvinner som la ut på marsjen, men bare 30 000 nådde fram til Shaanxi-provinsen i norvest.

Marsjen ble viktig for at det kommunistiske partiet ble mer sveiset sammen, og fordi kommunistene utviklet en effektiv strategi for geriljakrigføring. Under den lange ferden så trådte Mao Zedong frem som den store lederen for kommunistpartiet.

Folkefront mot fascismen

I 1935 vedtok Komintern at kommunister verden over skulle danne folkefronter av alle demokratiske krefter mot fascismen. Å organisere arbeiderklassen var ikke målet lenger, men å forsvare Sovjetunionen mot nazismen og hindre at flere stater ble fascistiske. Det ble blant annet etablert folkefronter i Frankrike og Spania.

Moskvaprosessene

Sovjetunionen hadde vist to forskjellige bilder av seg selv under andre verdenskrig, det ene var demninger og fabrikker, mens det andre bilde viste terroren mellom 1936-1938. Under Moskvaprossesen ble de gamle bojevikerne, fiender av Sovjetunionen, nødt til å "tilstå" offentlige rettsforhør, de ble dødsdømt og henrettet. Lenin hadde satt i verkt tiltakt mot de han mente var klassefiende, mens Stalin gikk mye lengre. Terroren ble rettet mot regimets egen maktbase, kommunistpartiet, statsapparatet, hæren og sikkerhetspolitiet i midten av 1930-årene. Moskvaprossesene begynte sommeren 1936. Flere gamle helter "tilsto" usannsynlige ugjreninger mot staten før hele den gamle eliten fra revolusjonsårene ble henrettet. Stalin fikk Trotskij myrdet i Mexico av hans agenter, og han drepte mange personer som sto sentralt for oppbygginen av det nye samfunnet som f.eks. ingeniører, generaler, universitetslærere og forskere.

Historikere har i etterkant funnet ut at nesten 1 million mennesker ble henrettet i denne perioden. Det var langt flere som ble satt i fengsel, idømt harde straffer og sendt til arbeidsleir. Moskvaprossesene fortsatte helt til 1953 da Stalin døde. Ca. 18 millioner mennesker var innom leirene og flere millioner døde.

Stalin klarte å snu opp ned på statsmakten og partiet ved hjelp av terror og hans medarbeidere. Hans mål var å kontrollere alle i en slik grad at ingen hadde i tankene en gang å gå imot ham av frykt for at noe skulle skje.