Revolusjon+1917

Revolusjonen i 1917 startet da kvinnene i St. Petersburg (Russland) tok det første steget. 23. februar gikk de kvinnelige tekstilarbeiderne til streik, og fikk også med seg sine mannlige kolleger. 250 000 var til slutt i streik. Et av regjeringens virkemidler mot streik var å bruke landets soldater. Da de streikende marsjerte inn i byen den 26. februar ble de møtt av soldatene, og 40 av de streikende mistet livet. Det ble dannet en ny provisorisk regjering for å prøve å løse bondeproblematikken. Arbeiderne dannet råd og sovjeter i flere av byene. Mange av lederene i de politiske organisasjonene ble skremt og rømte da de forstod hvor liten rolle organisasjonene deres spilte nå. Tsaren overga seg og gikk med på å få demokrati i landet da arbeiderene i 1905 gikk til generalstreik. De lojale troppene slo seg sammen med politiet da den revolusjonære offensiven stoppet opp, fordi de liberale borgerene i byene endelig var tilfreds med løftene.

I 1906 ble dumaen, som var en nasjonalforsamling, dannet av tsaren. Han gjorde dette mot sin vilje og revolusjonslederne ble sendt til Sibir. Like etter ble dumaen oppløst av tsaren fordi flertallet gikk i mot ham. Valgreglene ble forandret året etter og tsarens enevelde var i praksis uantastet.

Februarrevolusjonen var en viktig del av revolusjonen i Russland. Ingen hadde planlagt den, og ingen revolusjonære partier kunne kreve lederskapet i gjennomføringen av den heller. Den startet på kvinnedagen, 23. februar, da kvinnearbeidere hadde hørt taler i fabrikkene de jobbet i og deretter strømmet ut i gatene hvor tusenvis av arbeidere sluttet seg til dem. Dagen etter var det dobbelt så mange som hadde sluttet seg til dem fordi demonstrasjonen hadde virket så oppmuntrende. Tredje dagen fikk general Khabalov beskjed av tsaren om å stanse uroene på pågikk. Han disponerte store nok styrker som kunne slå ned en hver oppstand hvis de var til å stole på. Neste dag var det mye værre, og ca. 150 mennesker ble drept. Samme natt gikk soldatene sammen og ble enige om å aldri gå til angrep mot arbeiderne igjen. Morgenen som fulgte vendte de seg våpnene sine, sluttet seg til opprørerne og marsjerte gjennom gatene sammen i sympati.

Den 25. Oktober 1917 i Petrograd startet den russiske arbeiderklassen, med bolsjevikene (kommunistene) i fronten, det vi kaller Oktoberrevolusjonen. Lederen og organisatoren av revolusjonen het Lev Trotskij og var den fremste kommunisten i 1917 sammen med Vladmir Lenin. Revolusjonen skjedde nesten helt uten vold, fordi ingen ville forsvare den provisoriske regjeringen som hadde styrt ettersom tsaren ble styrtet i mars dette året. De to hendelsene blir sammen gjerne kalt den russiske revolusjonen, men kan også betegnes som to ulike revolusjoner, både i innhold og form.

En blodig borgerkrig oppstod etter Oktoberrevolusjonen. Det var tsaren sine generaler som gikk mot sovjet-styret med samlede styrker. Blant annet britiske, franske, amerikanske og japanske styrker angrep også. Krigen blir derfor også kalt borger- og intervensjonskrigen. Menneskene som ble kalt "de røde" vant denne krigen, trolig mest fordi de russiske bøndene var redd for å miste godseierjorda de hadde tatt over, om de hvite noen gang skulle returnere.